EL PERQUÈ D’AQUESTA TÈCNICA
El
DNI de cadascun de nosaltres indica el dia del nostre naixement, però tots
sabem que quan va arribar aquest dia, ja portàvem mesos vivint dins de la mare.
L’origen
de la fotografia no l’hem pas de cercar dos-cents anys enrere, sinó en plena Edat Mitjana i gràcies al gran
Leonardo da Vinci, el geni del Renaixement. Van ser segles de gestació, durant
els quals i cada vegada més, molts pintors, seguint les indicacions de
Leonardo, utilitzaven una caixa amb un petit forat per a calcar la escena que
tenien al davant, i després, ja en el seu estudi, copiaven el dibuix al suport
definitiu, mantenint les formes, proporcions i perspectives.
Quan
Niepce, a principis del segle XIX, va aconseguir fer foto-sensible una placa i
fixar en ella el dibuix que feia la llum, va ésser el moment del naixement
oficial de la FOTOGRAFIA , dibuix
de llum. No ha pas d’estranyar que
fossin pintors i d’una manera especial els retratistes, els que adoptessin la
nova tecnologia per a la seva feina i aconseguissin el seu reconeixement com
una més entre les Belles Arts. De manera que no estic pas desafinant quan
afirmo que: LA FOTOGRAFIA ÉS UNA ALTRA
MANERA DE PINTAR.
TRANSPARÈNCIES
Havia
entrat a veure una mostra fotogràfica. Era una exposició de fotografia convencional;
totes les fotos emmarcades i amb un vidre al davant. Tot i que no es veia pas
millor que les altres, em vaig aturar per tal d’observar-ne més
detingudament una d’elles. Barrejat amb
la imatge original, m’hi vaig veure reflexat juntament amb tot el que hi havia
darrera meu. Difícilment el seu autor (s’ha d’entendre que em refereixo a
l’autor de l’obra de darrera el vidre) podia haver imaginat el que veuríem
els visitants, i això va ser el que em
va donar la idea.
Jo
també podria sobreposar, fent transparències totals o parcials, dues, tres i
fins i tot quatre fotografies que es poguessin fusionar harmoniosament en una
de sola, i com que no hi poso vidre, les circumstàncies del lloc i el moment en
que fos observada, no l’hi afegirien res que fos aliè al seu contingut.
D’aquesta manera, el visitant, que podria trobar-la més o menys encertada, el
que veuria seria el que jo havia volgut que veiés.
Així
va néixer aquesta exposició que avui tinc el goig de presentar-vos.